Париж — Ніцца
Інформація про гонку | |
---|---|
Регіон | |
Місцеві назви | фр. Paris-Nice |
Дисципліна | шосейна велогонка |
Змагання | Світовий тур UCI |
Тип | багатоденка |
Організатор | Amaury Sport Organisation |
Директор гонки | Кристіан Прюдомм |
Історія | |
Перша гонка | 1933 |
Номер гонки | 75 (2017) |
Перший переможець | |
Рекорд перемог | |
Останній переможець |
Пари́ж — Ні́цца (фр. Paris-Nice) — чоловіча професійна багатоденна шосейна велогонка, що проходить щороку у березні шляхами Франції.
Вперше перегони Париж-Ніцца пройшли у 1933 році[1]. Переможцем став бельгієць Альфонс Шеперс. Під час Другої світової війни змагання не проводились. У 1946 році перегони відновились, але далі знову була перерва до 1950 року. Рекордсменом з перемог є ірландець Шон Келлі, який вигравав змагання сім разів поспіль, з 1982 по 1988 роки[1].
У 2003 на змаганнях після падіння з велосипеда помер казахстанський велогонщик Андрій Ківільов. Причиною смерті стала травма голови, адже спортсмен змагався без шолома[2][3]. Після цього випадку Міжнародний союз велосипедистів ввів правило про обов'язкове використання шоломів на велогонках.
Змагання неофіційно називають «гонка до сонця», адже вони починаються на початку березня у районі зимового Парижа і закінчуються через вісім днів у сонячній Французькій Рив'єрі.
Переважно велогонка стартує у передмісті Парижа та фінішує на Англійській набережній у Ніцці. Місце старту щороку змінюється. Місце фінішу змінювалось лише раз — у 1951 велогонка закінчувалась на перевалі Коль-д'Азур поблизу Ніцци[1]. Але на фініш приїхало мало глядачів, тому наступного року фініш знову перенесли у місто.
У 1959 році пройшла гонка Париж — Ніцца — Рим протяжністю 1955 км. На змаганнях проводились три заліки: Париж-Ніцца, Ніцца-Рим та загальний залік за всю гонку.
У 2005 році велогонка увійшла у серію UCI ProTour, а з 2011 року є частиною Світового туру UCI.[4]
К-сть перемог | Велогонщик | Країна | Роки |
---|---|---|---|
7 | Шон Келлі | 1982, 1983, 1984, 1985, 1986, 1987, 1988 | |
5 | Жак Анкетіль | 1957, 1961, 1963, 1965, 1966 | |
3 | Едді Меркс | 1969, 1970, 1971 | |
Лоран Жалабер | 1995, 1996, 1997 | ||
Йоп Зутемельк | 1974, 1975, 1979 | ||
2 | Раймон Пулідор | 1972, 1973 | |
Тоні Ромінгер | 1991, 1994 | ||
Раймон Імпані | 1954 y 1960 | ||
Мігель Індурайн | 1989 y 1990 | ||
Олександр Винокуров | 2002 y 2003 | ||
Моріс Аршамбо | 1936 y 1939 | ||
Альберто Контадор | 2007 y 2010 | ||
Річі Порт | 2013 y 2015 |
Країна | К-сть перемог |
---|---|
21 | |
14 | |
8 | |
6 | |
5 | |
4 | |
3 | |
2 |
- ↑ а б в History. letour.fe. ASO. Процитовано 7 грудня 2015.
- ↑ Jones, Jeff. Kivilev dies of injuries. Cycling News. Процитовано 3 грудня 2015.
- ↑ Andrei Kivilev: September 21, 1973 - March 12, 2003. Cycling News. Процитовано 3 грудня 2015.
- ↑ Paris-Nice 2011 Tony Martin wins race to the sun after Thomas Voeckler claims second stage on Cote-dAzur. telegraph.co.uk. Процитовано 7 грудня 2015.
Це незавершена стаття про Велосипед. Ви можете допомогти проєкту, виправивши або дописавши її. |
Це незавершена стаття про Францію. Ви можете допомогти проєкту, виправивши або дописавши її. |