Kaligrafija
Appearance
Kaligrafija (gr. kallos – grožis + grapho – rašau) – dailyraštis, gražaus ir raiškaus rašymo menas.[1]
Puošia tekstą, daro jį emocingesnį, vaizdingesnį. Svarbiausias kaligrafijos elementas – ranka rašytas arba pieštas šriftas. Kaligrafinis raštas puošiamas ornamentais, inicialais, spalvinamas.
Populiarus rankraštinėse knygose, taikomosios grafikos kūriniuose, laiškuose, senųjų Rytų šalių, islamo mene (kufiškasis raštas); ypač buvo paplitęs viduramžiais. Kaligrafijos raida susijusi su šrifto istorija bei stilistine dailės evoliucija.
Svarbiausios tradicijos
[redaguoti | redaguoti vikitekstą]- Vakarietiškoji kaligrafija
- Armėnų kaligrafija
- Gruzinų kaligrafija
- Žydų kaligrafija
- Islamiškoji kaligrafija: Arabų kaligrafija, Persų kaligrafija, Osmanų kaligrafija
- Indiškoji kaligrafija
- Kinų kaligrafija
- Japonų kaligrafija
- Korėjiečių kaligrafija
- Mongolų kaligrafija
Šaltiniai
[redaguoti | redaguoti vikitekstą]- ↑ Kaligrafija. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IX (Juocevičius-Khiva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006. 198 psl.
Literatūra
[redaguoti | redaguoti vikitekstą]- Kaligrafijos ir šrifto pagrindai: vadovėlis (sud. Albertas Gurskas). - Vilnius: Vilniaus dailės akademijos leidykla, 2006. - 223 p.: iliustr. - ISBN 9955-624-35-3