Baryt
Baryt | |
| |
Kategori | Sulfatmineral |
---|---|
Grupp | Celestin |
Dana klassificering | 28.03.01.01 |
Strunz klassificering | 07.AD.35 |
Kemisk formel | BaSO4 |
Färg | Färglös, vit, lätt blåskuggad, blå, gul, grå, brun |
Förekomstsätt | Tunna eller tjocka tavelformade kristaller |
Kristallstruktur | Ortorombiska |
Spaltning | Fullkomlig {001}, god {210}, otydlig {010} |
Brott | Oregelbundet, ojämnt |
Hållbarhet | Spröd |
Hårdhet (Mohs) | 3–3½ |
Glans | Glasglans, pärlglans |
Ljusbrytning | nα = 1,634–1,637, nβ = 1,636–1,638, nγ = 1,646–1,648 |
Dubbelbrytning | δ=0,012 |
Optisk karaktär | Biaxial (+) |
Dispersion | r>v |
Transparens | Transparent till opak |
Fluorescens | Ibland vit till gulaktigt vit[1] |
Streckfärg | Vit |
Specifik vikt | 4,3–5 |
Densitet | 4,48 g/cm3 |
Löslighet | Extremt liten |
Referenser | [2] |
Baryt, eller tungspat, är ett mineral som består av bariumsulfat (BaSO4). Baryt är metallen bariums viktigaste mineral och återfinns underordnat i många svenska gruvor.
Egenskaper
[redigera | redigera wikitext]Baryt har stora likheter med kalkspat, men skiljer sig genom markant högre specifik vikt och att den ej fräser i syror. Den uppträder ofta som ett bladigt aggregat, vilket vid slag bildar stycken av rombisk form. Dessutom förekommer den som stalaktiter och stalagmiter, i korniga, täta jordartade massor och ibland som stora kristaller. Den bildar en fast lösning med strontiummineralet celestin.[3]
Förekomst
[redigera | redigera wikitext]Baryt förekommer sällan i rent tillstånd utan är insprängd i olika malmgångar och förekommer även tillsammans med krita.
Barytfyndigheter finns i Mellaneuropa vid Bologna med flera platser. I Sverige är den känd i Bölets mangangruva[4] Sala, Dannemora, Långbans och Nordmarks gruvor, Gislöv i Skåne, samt i Pottäng på Alnön där brytning skedde under andra världskriget. I Norge har den hittats som vackra kristaller i Kongsbergs gruvor.
Användning
[redigera | redigera wikitext]Den i naturen förekommande rena baryten kan användas i finmalet tillstånd som både pigment och fyllnadsämne i färger, papper samt vid tillverkning av lackfärger. Finmald baryt uppslammad i vatten används som borrvätska vid oljeborrning.[5]
Pigment utvunnet från mineralet baryt har Colour Index-beteckning Pigment White 22, till skillnad från syntetiskt bariumsulfatpigment som heter Pigment White 21. Båda numreras C.I. 77120.[6]
Se även
[redigera | redigera wikitext]Källor
[redigera | redigera wikitext]Noter
[redigera | redigera wikitext]- ^ Stearling Gleason1972, Ultraviolet guide to minerals, Library of congress catalog card number 60-16925, sidor 56 respektive 96
- ^ [1] baryt på RRUFF, Handbook of mineralogy
- ^ [2] Om geokemin för baryt och celestin
- ^ L-H. Hedin, M.Jansson 2007, Mineral i Sverige, ISBN 978-918852858-2 sida 117
- ^ [3] om användning av baryt på Store norske leksikon
- ^ Barium sulfate Museum of Fine Arts, Boston. Läst 13 april 2018.
Meyers varulexikon, Forum, 1952
- Den här artikeln är helt eller delvis baserad på material från engelskspråkiga Wikipedia, tidigare version.
Externa länkar
[redigera | redigera wikitext]Wikimedia Commons har media som rör Baryt.
|