Jan Dokulil
Jan Dokulil | |
---|---|
Narození | 13. července 1910 Mastník |
Úmrtí | 1. února 1974 (ve věku 63 let) Boskovice |
Místo pohřbení | Svitávka |
Alma mater | Gymnázium Třebíč (do 1929) Filozofická fakulta Univerzity Karlovy (1929–1930) |
Povolání | básník, překladatel, spisovatel, katolický kněz, archivář a knihovník |
Nábož. vyznání | katolická církev |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Jan Dokulil (13. července 1910 Mastník – 1. února 1974 Boskovice) byl český katolický kněz a básník, překladatel.
Život
[editovat | editovat zdroj]Jan Dokulil se narodil v roce 1910 v Mastníku nedaleko Třebíče, jeho otcem byl rolník.[1] Absolvoval třebíčské klasické gymnázium roku 1929. Svá vysokoškolské vzdělání zahájil na pražské filozofické fakultě studiem angličtiny a češtiny. Po dvou semestrech ho však zanechal a započal studium teologie v Brně 1930–1935.[2][3] Byl vysvěcen 5. července 1935 na kněze a stal se kaplanem v Protivanově (1935) a pak v Třebíči v bazilice svatého Prokopa (1936). Po půlroční vojenské službě v Praze byl v roce 1937 kooperátorem v Měříně a poté v Uhřínově, kde byl roku 1941 ustanoven farářem.[4] Byl švagrem Jana Zahradníčka s nímž se blízce přátelil a který u něho na faře také bydlel. Ve 30. a 40. letech patří do skupiny spisovatelů kolem katolického časopisu Akord, jehož redakci za války přesídlí Zahradníček na jeho faru.[5] Jeho nově postavená fara v Uhřínově se stala ve 40. letech místem setkávání osobností jako Jan Čep, František Halas, Jakub Deml, Jaroslav Durych, Albert Vyskočil, Bedřich Fučík, Timoteus Vodička.[3]
Za druhé světové války se podílel na ukrývání rodiny Ludvíka Svobody[6][7] a židů před transportem a ukrýval je na faře v Uhřínově.[8] Pomáhá rodinám příbuzných atentátníka Jana Kubiše za stanného práva.[3][7]
Po únoru 1948 ho totalitní režim zařadil na index nepohodlných kněží, kteří pro jasnou představu o hodnotách svobody byli pro nový pořádek nebezpeční. Byl varován, že bude zatčen, ale jako opatření si jen ve farní zahradě připravil otvor v oplocení, nebyl žádným sportovcem připraveným utíkat přes hranici. StB se jej 23. července 1950 pokusila na faře zatknout, jemu se však skutečně podařilo na poslední chvíli se štěstím opustit faru. Sedm let se skrýval v okolních vesnicích u svých dřívějších farníků. Z nich lze uvést dva roky azylu u rodiny soukromého rolníka J. Póla na samotě v obci Geršov, dále u Josefa Vochyána v Horních Radslavicích, Stanislava Tvarůžka ve Vozratíně (samoty u Střížova), Střížově, Bítovčice a od ledna 1953 u krejčího Josefa Jelínka v Kamenici. Zde na podzim 1953 těžce onemocněl a bylo již vybráno místo pro hrob, do kterého měl být, pokud by zemřel, tajně pohřben. Zachránil ho operací (za kterou byl později také vězněn) místní lékař Josef Dvořák, následné léčení a péče tajně docházejících zdravotních sester však bylo komplikováno nedostatkem penicilinu v ČSR.[3]
Byl však vypátrán, sledován a 5. září 1957[9] zatčen a 28. prosince[9] téhož roku ve vykonstruovaném procesu odsouzen okresním soudem v Jihlavě ke 12 letům vězení; prošel vězením ve Valdicích, Leopoldovem a Mírovem, zřejmě však unikl nejhorším monstrprocesům 50. let.
Na jeho trest se vztahovaly amnestie v roce 1960 a 1962, toto právo mu však nebylo přiznáno. Až 31. ledna 1965 mu byl přerušen trest ze zdravotních důvodů, na zákrok západoněmecké pobočky Amnesty International.[8]
Pokusil se obnovit svůj proces u rehabilitačního senátu v Brně, u kterého svědčila i manželka pozdějšího prezidenta Ludvíka Svobody a který 31. srpna 1967 předchozí rozsudek zrušil.[8] Poté se stal na čas knihovníkem Západomoravského muzea v Třebíči a archivářem spotřebního družstva Jednota Třebíč se sídlem Moravské Budějovice . Od 1. ledna 1968 získal státní souhlas pro kněžské působení a byl ustanoven administrátorem farnosti ve Svitávce. Účastnil se prací biblické komise a komise pro sestavení kancionálu.[4] Zemřel v boskovické nemocnici na obnovenou nemoc z vězení 1. února 1974 a byl pochován 7. února ve Svitávce.[3][10]
Dílo
[editovat | editovat zdroj]Již během studií na gymnáziu začal psát básně, byl ovlivněn tvorbou Otokara Březiny, Johna Keatse a Jana Zahradníčka (jež byl jeho švagr a posléze u něj na uhřínovské faře žil). První báseň Jan Dokulil uveřejnil roku 1931 v časopise Archa. Posléze patřil mezi básníky, kteří působili v katolické revue Akord, kterou v letech 1939 a 1940 redigoval ve spolupráci s Milošem Dvořákem, Albertem Vyskočilem a Janem Zahradníčkem. Na faře se později setkával s mnohými básníky a posléze tam byla přesunuta i redakce revue Akord. Do roku 1948 vydal čtyři básnické sbírky. Mezi lety 1949 a 1957 napsal několik dalších rukopisů, které byly zničeny při jeho zatčení v roce 1957. Psal do Akordu, Archy, Poezie, Lidových novin, Řádu, Listů pro umění a kritiku, Rozhledů po literatuře a umění, Čteme, Vyšehradu, Listu Sdružení moravských spisovatelů nebo do Tempa. Také překládal z latiny, angličtiny a němčiny. Některé překlady nebo části díla vyšly až po roce 1989.[1]
Ve svém díle bývá Jan Dokulil někdy zaměňován s Janem Dokulilem (narozen roku 1887), učitelem a vlastivědným spisovatelem.[11]
Sbírky básní
[editovat | editovat zdroj]- Křížové dni, Brno 1935
- Tvým slovem, Praha 1937
- Lidský živote, Praha 1940
- Tváří v tvář, Praha 1947
- Verše z pozůstalosti, Brno 1994
Překlady
[editovat | editovat zdroj]- starokřesťanské Hymny
- John kardinál Newman: Maria v litaniích
- Kateřina Emmerichová: Hořké umučení pána našeho Ježíše Krista
Odkazy
[editovat | editovat zdroj]Reference
[editovat | editovat zdroj]- ↑ a b NOVOTNÁ, Miroslava; NOVOTNÝ, Gustav. DOKULIL Jan 13.7.1910-1.2.1974 [online]. Historický ústav AV ČR [cit. 2022-12-20]. Dostupné online.
- ↑ Slovník Českých Spisovatelů, Nakladatelství Libri, Praha 2005.
- ↑ a b c d e František Malý: doslov knihy Jan Dokulil: Verše z pozůstalosti, Brno 1994
- ↑ a b Zejda et al., l. c., str. 35–36.
- ↑ Martyrium básníka a kněze Jana Dokulila. Katolický týdeník. 31.7.1994, č. 31, s. 8.
- ↑ Jakub Zemek OP VATIKÁNSKÝ ŠPIÓN | http://www.cormierop.cz. www.cormierop.cz [online]. [cit. 2020-01-19]. Dostupné online.
- ↑ a b Jan Dokulil – neznámý farář, který přelstil gestapo. ČT24 [online]. [cit. 2022-04-11]. Dostupné online.
- ↑ a b c FRANTIŠEK, Malý. Svědectví Bohumila Němce : rozhovor. Katolický týdeník. 31.7.1994, č. 31, s. 8. Pozn: Bohumil Němec byl spolužák a přítel Jana Dokulila a Jana Zahradníčka
- ↑ a b ABS, f. KS MV Jihlava, V – 1558 Brno
- ↑ Regionální osobnosti. 1. vyd. Třebíč: Okresní knihovna, 1995. 68 s. ISBN 80-85062-01-1. S. 8.
- ↑ Srov. Zejda et al., l. c., str. 37.
Literatura
[editovat | editovat zdroj]- HANUŠ, Jiří. Malý slovník osobností českého katolicismu 20. století s antologií textů. Brno: Centrum pro studium demokracie a kultury, 2005. 308 s. ISBN 80-7325-029-2.
- Osobnosti - Česko : Ottův slovník. Praha: Ottovo nakladatelství, 2008. 823 s. ISBN 978-80-7360-796-8. S. 125.
- PUTNA, Martin C. Česká katolická literatura v kontextech : 1918-1945. Praha: Torst, 2010. 1390 s. ISBN 978-80-721-5391-6.
- VOŠAHLÍKOVÁ, Pavla, a kol. Biografický slovník českých zemí : 13. sešit : Dig–Doš. Praha: Libri, 2010. 216–338 s. ISBN 978-80-7277-416-6. S. 279–280.
- ZEJDA, R., HEDBÁVNÝ, M., JINDRA, P., BENDA, P., RICHTER, K. Osobnosti Třebíčska. 1. vyd. Třebíč : Akcent, 2000. ISBN 80-7268-104-4. 231 s.
- HERBRYCH, Josef. Perzekuce kněží na vysočině po únoru 1948 na příkladu básníka a kněze Jana Dokulila. Brno: MUNI, 2013. 102 s. Dostupné online.
Související články
[editovat | editovat zdroj]Externí odkazy
[editovat | editovat zdroj]- Seznam děl v Souborném katalogu ČR, jejichž autorem nebo tématem je Jan Dokulil
- Bulletin společnosti Otokara Březiny[nedostupný zdroj]
- Kříž a spása[nedostupný zdroj]
- Jan Dokulil na Uhřínovských stránkách
- Týdeník rozhlas – poezie
- Regionalist – rodáci z Vysočiny
- Kudy vedla životní pouť P. Jana Dokulila[nedostupný zdroj]
- Jan Dokulil ve Slovníku české literatury po roce 1945
- Statečný čin kněze Dokulila zachránil rodinu hrdiny Kubiše
- Jan Dokulil v Biografickém slovníku českých zemí
- Čeští římskokatoličtí duchovní
- Čeští básníci
- Čeští překladatelé
- Katoličtí autoři
- Osobnosti československého odboje během druhé světové války
- Političtí vězni komunistického režimu v Československu
- Osobnosti brněnské diecéze
- Absolventi Gymnázia Třebíč
- Duchovní z Třebíče
- Lidé ze Svitávky (okres Blansko)
- Narození v roce 1910
- Narození 13. července
- Narození v Mastníku (okres Třebíč)
- Úmrtí v roce 1974
- Úmrtí 1. února
- Úmrtí v Boskovicích
- Pohřbení ve Svitávce (okres Blansko)